- Lite här borta. - Glaset är nästan tomt.
Vad gör jag med den? Ska jag ta den här?
Han var omringad...
- Jag har det här fatet. - Jag har inte fått något fat.
- Vill du ha lite vin? - Här fattas det.
- Här är den. - Vänta lite.
Den här ger vi till Will.
- Jag tror att alla har det bra. - Ska jag be bordsbön?
- Jag tror att jag tar den här. - Vi har två ton potatis här.
Tom, Tom.
Tom!
Det är jättegott.
Kan jag få de där?
Försök att inte söla så mycket.
- Kände du Thomas Grunemann? - Ja.
- Väl? - Han var min bäste vän.
Vi växte upp tillsammans.
Har du någon förklaring till hans försvinnande?
- Mrs Grunemann? - Nej.
Verkade han orolig eller deprimerad den sista tiden?
Nej.
Var han missnöjd med jobbet på fabriken, mr Cable?
Nej. Tom jobbade faktiskt bäst under press.
Jag måste tyvärr fråga om det här.
Hade din man några moraliska eller sexuella problem?
Nej.
- Några äktenskapsproblem? - Vi var mycket lyckliga.
Har han någonsin nämnt en flicka eller kvinna i New York?
Nej. Varför undrar ni?
Vi hittade ett brev i hans skrivbordslåda på fabriken.
Ett maskinskrivet brev som skrevs fredagen före hans försvinnande.
Det var till en flicka i New York.
Hon berättade att hon har fått sex-sju liknande brev.
Kan jag få se det?
- Det är ett oanständigt brev. - Jag vill läsa det.
Ni får ta i beaktande att det skrevs av en mycket förvirrad man.
Det kan jag inte tro.
Den här situationen är inte unik, mrs Grunemann.
En man kan leva ett dubbelliv utan att hans fru anar något.
Översättning: Monika Svecak www.broadcasttext.com
Har någon pratat med dig om betalningen?
Den beror naturligtvis på hur länge du vill ha mig.
Och vad du vill göra.
Jag känner dig. Det kommer att bli trevligt.
Vi kan tillbringa kvällen ihop om du vill det.
Har du någonsin varit med en kvinna och betalat för det?
Gillar du det? Jag har en känsla av att det tänder dig.
Jag blir tänd för jag har bra fantasi.
Jag gillar att tillfredsställa andra. Kan jag ta av mig min tröja?
I sitt eget hem bör man kunna kasta både kläder och hämningar.
Hämningar är bra, för det känns så bra att komma över dem.
Var inte rädd. Det är inte jag.
Så länge du inte gör mig mer illa än jag vill...
...gör jag det du vill.
Skäms inte för det. Det är inget fel med det.
Vi kan bara bli lyckliga-
- om vi släpper loss. Gör det bara!
Hej, kan du resa dig?
- Hej. - Hej.
Får jag se dina ögon? Och håret. Ta av dig hatten.
- Håret? - Ja. Okej.
- För söt. - För söt.
- Det är rätt färg. - Färgen är toppen.
- Jag vet inte riktigt. - Nej, det är inte helt rätt.
Hej. Får jag se på dina händer?
- Tack. - Hon har lustiga händer. - Ja.
Nej...
- Hej. - Vilka vackra ögon.
- Ja. Det är rätt färg. - Får jag se ett leende?
- Hon har både... - Ja. Men jag har sett dig förr.
- Har du gjort reklam för kosmetika? - Ja.
- Det är helt otroligt. - Ansiktet måste vara nytt. Ring dem.
- Irene Dunne hade varit rätt. - Hon hade varit perfekt.
- C minus. - Vi måste hitta henne i dag.
- Det var allt. Tack, mina damer. - Tack.
Okej?
Tack och lov för att du är här.
Säg det igen, det låter bra.
En dag till med det här och jag ger upp.
- Hej. - Slå er ner.
Det har gått sex månader. Tom Grunemann har saknats i ett halvår.
FBI har bara gett oss en intetsägande rapport.
Varje år försvinner tusentals hyggliga och ärliga män.
Varken mrs Grunemann eller jag är villiga att ge upp.
Vi har rätt att undersöka saken själva.
- Självfallet, det finns många... - John Klute har erbjudit sig.
Klute kände Tom. Han har en del teorier om fallet.
- Har du sökt efter saknade personer? - Nej.
- Känner du till staden? - Nej.
Ni undrar väl varför vi vill ha Klute.
För att han är intresserad. Och han bryr sig.
- Varför gav den där tjejen inget? - Vi bevakade henne.
Men Grunemann dök inte upp där.
Vi grep henne och hon fälldes. Vi erbjöd henne förkortat straff.
Hon samarbetade. Hon trodde att hon mindes honom från breven.
Men hon kunde inte identifiera honom.
En bra callgirl har 700 kunder per år. Hon minns inte alla.
Hon har rapporterat flera händelser där någon ringer och flåsar.
Och att någon förföljer henne och iakttar henne.
Det är tänkbart att Grunemann fortfarande är där och stör henne.
Hej, Trina, det är Bree. Jag behöver 50 dollar. Har du en kund?
Toppen.
Ja, okej.
Toppen. Hej då.
- Hej. Jag heter Bree. - Javisst, kom in.
Trevligt att träffa dig, Bree. Vad bra att du kunde komma.
Slå dig ned.
- Var kommer du ifrån? - Vill du ha något att dricka?
- Ja, en ginger ale, tack. - Jag kommer från Chicago.
- Är du ofta i New York? - Ofta? Nej, inte så ofta.
- Det var synd. - Kanske tre gånger om året.
Vad har du lust att göra?
Vi kan...
Vi kan ha det trevligt för 50 dollar.
Riktigt trevligt för 50 dollar. Det kostar lite mer för något extra.
- Kanske en trevlig... - Är det okej att...
Berätta vad du vill. Berätta vad du vill göra.
Det låter fantastiskt!
Det är så spännande. Men det kostar lite extra.
Det är fantastiskt. Det kostar 100 dollar.
- Ja, verkligen, jättebra. - 100 dollar.
Jag vill gärna göra upp först, så att vi slipper tänka på det...
...och bara ha det bra.
- Jag gillar dina idéer. - Ja.
Så...
Chicago.
Är det här sängen?
- Det här är sängen, ja. - Jättebra.
Nu står den rätt.
Du är så härlig.
Vänta lite. Kom hit.
Åh, älskling!
BUCKLEY BEGRAVNINGSBYRÅ
Det är midnatt. Här är nyheterna.
Con-Edison har beslutat att spara energi genom att...
Hallå?
- Vem är det? - John Klute. Kan vi prata lite?
- Vad vill du? - Jag heter John Klute.
- Det har du redan sagt. - Det gäller Tom Grunemann.
- Vem? - Grunemann. Han skrev brev till dig.
Han var ingenjör i Pennsylvania och försvann i december.
- Jag letar efter honom. - Varför?
- Ni vet vad jag pratar om. - Ärligt?
Får jag ställa några frågor?
Har du legitimation?
Varken från polisen eller FBI? Du är privatdetektiv.
Och du vill bara ställa några frågor?
- De är inte nya, från förra året. - De är bra.
Har du varit med i något på eller utanför Broadway?
- George Tainter var min lärare. - George? George är duktig.
Jag har varit med i två av hans uppsättningar.
De är fina. Vad tycker du om att vara skådespelare?
- Jag gillar det. - Menar du att du vet vem du är?
- Jag antar det. - Helt och fullt?
- Jag glömmer mig när jag agerar. - Det kan du inte göra.
Du måste veta vem du är och tycka om dig själv. Relatera.
Jag hade en kris för två år sen. Nu lär jag känna mig själv.
Dölj inte ditt vackra ansikte. Ursäkta mig ett ögonblick.
Julian? Visa henne in.
Det var trevligt. Säg till om du är med i någon föreställning...
- Hur mår du i dag? - Jag kan inte komma fler gånger.
- Så tråkigt. - Jag har helt enkelt inte råd.
- Har jag svikit dig, Bree? - Varför vill jag fortfarande jobba?
Varför vill jag fortfarande ringa när jag ser en telefon?
Ville du ha en magisk dryck från mig? Så att jag kunde ta bort problemet?
Vad är skillnaden på att vara callgirl, modell och skådespelare?
Som callgirl har man kontroll. Någon vill ha dig.
Inte mig, egentligen. Några av de fasta vill ha mig, det är toppen.
Men de vill ha en kvinna. Och jag vet att jag är bra.
Jag kommer till deras hotell eller lägenhet.
De är ofta nervösa, vilket är bra. Jag är inte det, jag vet vad jag gör.
Jag är världens bästa skådespelare i en timme. Världens bästa knull.
Varför världens bästa skådespelare?
Eftersom jag agerar. Man behöver inte känna något eller...
...bry sig om någon. Man behöver inte gilla någon.
Man bara...
Man leder dem i den riktning de tror att de vill gå.
Och man får mycket pengar på kortast möjliga tid.
Man har full kontroll och bestämmer allt. Det känns toppen efteråt.
- Gillade du det? - Nej.
Varför inte? Du sa ju att det inte var något fel med det.
Det är skillnad. Jag tycker inte att det är fel moraliskt.
Fysiskt hade jag ingen glädje av det.
Jag började gilla det eftersom jag kände mig bra.
Jag var inte ensam.
Det fick mig att känna...
...att jag hade kontroll över mitt liv. Att jag kunde bestämma själv.
Jag vet inte varför jag är här. Dumt att tro att någon kan hjälpa en.
Jag kan komma i kväll. Är du ensam? Om en timme.
Okej. Vi ses om en timme.
Bree.
Du är vacker. Varsågod.
Skål.
- Det är trevligt att ses igen. - Detsamma.
Jag kom precis tillbaka från Cannes.
- Jag har något spännande att berätta. - Ja?
Det var roligt i Cannes. Vi spelade baccarat och chemin de fer.
Och en trevlig italiensk markis blev betagen i mig.
En ung man kan vara så enfaldig.
Sen, en kväll vid spelborden...
...såg jag honom. En främling som tittade på mig.
Han stod helt stilla på andra sidan rummet.
Hans ögon såg rakt in i mig. Och för första gången i livet...
Fortsätt.
Inte ung. Han var inte ung. Han hade grå polisonger.
- Han liknade faktiskt dig. - Jaså?
Ingen visste vem han var. Var han en prins i exil eller legosoldat?
Men en känsla väcktes i mig. En hednisk känsla.
Nästa dag var jag på stranden. Sanden var så varm.
Då såg jag honom igen.
Han stirrade på mig.
Hans ögon borrade sig in i mig. Jag var hjälplös.
Han behövde inte ens säga något.
Och jag visste. På något sätt...
Jag har aldrig gillat yngre män.
Jag visste att han skulle väcka något i mig.
Något som ingen ung man någonsin har väckt.
Han var så vis.
Han lärde mig så mycket med sina händer.
Jag kände mig så vacker i hans ögon.
Miss Daniels, får jag ställa några frågor nu?
Din jävel!
- Är det utpressning? Jag har inget. - Jag letar efter Tom...
Tror du att jag hade bott här om jag hade jobbat heltid?
Får jag ställa några frågor?
Annars sätter du dit mig igen, eller?
Slå dig ned.
- Vill du ha lite vin? Eller öl? - Nej, tack.
Jag har ändå ingen öl.
Jag har redan berättat allt jag vet. Jag minns inte ens idioten.
De har visat mig det förr, men jag minns honom inte.
En typisk familjeman, så klart.
Kan du försöka se det från min synvinkel?
För ett år sen jobbade jag heltid. Jag bodde på Park Avenue.
Jag hade en fin lägenhet med skinnmöbler.
Polisen kom. De frågade om en kille jag hade träffat ett år tidigare.
För två år sen!
Han kan ju vara i Yemen. Grunemann är bara ett namn för mig.
De visade mig bilder, men de betyder inget för mig.
Sen frågade de om jag hade fått brev från någon kille på landet.
Tuscarora.
Det hade jag. Väldigt sjuka brev.
De sa att det var Grunemann och frågade när jag och han...
Det var en som kunde ha varit han. Han gillade visst att slå tjejer.
Den killen försökte döda mig. Det var för två år sen.
Okej, Tommy, jag har karamellerna.
Du påminner mig om min farbror.
Vad minns du mer av mannen som slog dig?
Ingenting. Bortsett från att han inte skojade. Vanligtvis är det fejk.
Man har på sig en klänning med skärp och så låtsas de smiska en.
Det är deras pengar. Jag går med på ganska mycket.
Men den här killen gick för långt.
- Men du vet inte om det var Tom? - Jag har ingen aning om vem det var.
Var det allt?
Hör här...
Kan inte du gå ner och hämta de där banden?
Ta med dem hit. Sen kan du och jag mysa lite. Det vore väl kul?
Hur var det med samtalen du fick efteråt?
Det var bara samtal. Man svarar, men det är ingen där.
Det kan vara barn, eller inbrottstjuvar. Vi är ju i New York.
Du sa att någon förföljde dig.
Förlåt, jag har inte varit helt ärlig.
Det var bara en känsla jag fick, men det är sådan jag är.
Du tycker säkert att det är roligt, men jag är mörkrädd.
Ibland blir jag skrämd och tror att jag ser och hör saker.
Att någon har försökt öppna min brevlåda eller lagt skräp vid dörren.
Det är bara nerver, det betyder inget.
Bree Daniels.
Hur är det med Ted? Ja.
Tack. Tack så mycket.
Jag vill gärna träffa dig nästa gång du är i stan. Du har en fin röst.
Jag...
Jag pratar med en trevlig polisman.
Han är egentligen privatdet...
Är det så du får kunder? Någon ger ditt namn till någon?
- De flesta, ja. - Även mannen som slog dig?
- Jag minns inte, det var två år sen! - Har du en hallick också?
Du är då naiv. Hallickar skaffar inte kunder, de tar bara pengarna.
Polisen har gett mig en lista med namn. Jag vill fråga om dem.
Frank Ligourin?
Jag försöker faktiskt att lämna allt det där bakom mig.
Hur var det i kväll? Den äldre mannen?
Såg du det! Åt helvete med dig! Han är 70 år gammal.
Hans fru är död. Han har jobbat sen han var fjorton. Jag är allt han har.
Han rör mig aldrig. Det skadar väl ingen?
Vad är din grej, Klute? Gillar du att snacka? Är du besatt av knappar?
Vill att vi ska trampa på dig med höga klackar? Se på när du kissar?
Eller gillar du att bära damkläder?
- Jävla hycklare! - Okej.
Jag hoppas att min förkylning inte blir värre av det här.
Berätta om Frank Ligourin.
- Han var min pojkvän. Vi gjorde slut. - När?
- För åtta månader sen. - Kan du sluta med det där?
Vad då?
Okej?
Jag tänkte att jag kunde byta till mig banden.
Blir det inte ensamt där nere i ditt lilla rum?
Eller ska jag ta med några vänner?
Nej tack.
Vissa betalar 200 dollar, och du kan få det gratis.
Du hade kunnat få en diskmaskin till det priset.
- Vad gör du med mina nycklar? - Räck mig handen.
Jag visste det.
Var inte rädd. Du ska sätta dig ner på sängen.
Det är någon på taket.
Sitt.
Sitt!
Tom?
- Fick du inte tag på honom? - Nej.
- Var det Grunemann? - Jag såg honom inte.
Vem var det som skaffade dig det jobbet?
Frankie Ligourin.
I morgon pratar vi med Frank Ligourin.
Var inte rädd. Det är inte jag.
Ska jag hålla om dig? Jag försöker bara förstå dig.
Det är inte många som har klarat det.
Det är okej. Jag gör nog det innan kvällen är över.
Jag hoppas det. Fast samtidigt inte.
Det enda jag vill är att du ska ha det bra.
Hämningar är bra, för det är så bra att komma över dem. Jag är syndig.
- På vilket sätt då? - I huvudet. Jag har syndiga tankar.
Du får säkert många konstiga tankar när du sitter vid ditt skrivbord.
Det är inget att skämmas för. Det är inte fel.
Du vet att jag gör allt du ber om.
Det enda sättet att bli lycklig är att släppa loss.
Jag höll precis på att avsluta ett jobb. Några bilder.
Har Bree sagt att jag var fotograf? Innan jag blev förläggare.
Han vet att du är hallick, Frankie. Att du var min hallick.
Ursäkta mig. Kan inte du vänta utanför, Bree?
Jag har alltid respekterat Bree. Det är något jag vill klargöra.
Jag jagar aldrig en tjej. Hon kommer till mig.
Det är hennes val. Okej?
Jag letar efter en Tom Grunemann. Du fixade honom åt Bree för två år sen.
För två år sen? Tyvärr.
Du använder visst droger. Jag kan låta någon titta på dina armar.
Jag kanske ligger bättre till hos polisen än du.
Sätt dig ned och ta det lugnt.
Det var en familjesak. Jag hade två flickor till då.
En av dem, Jane McKenna, var lite avundsjuk på Bree.
Bree kom först.
Hon kände en idiot som slår kvinnor.
Hon lurade mig att ge honom till Bree så att hon skulle bli skadad.
Jag visste inget förrän efteråt.
Man kan inte berätta något. Man måste bevara lugnet i familjen.
Jag vet inte mer än så. Det är allt.
- Såg du mannen? - Nej.
Hur får jag tag på Jane McKenna?
Tror du att jag hade berättat det här om hon var i livet?
Hon begick självmord, grabben.
- Vad heter den andra flickan? - Arlyn.
- Arlyn? - Page.
- Hur får jag tag på henne? - Ingen aning. Hon är en pundare.
Hon kan vara var som helst. Här eller i San Francisco. De bara försvinner.
Var det något mer?
- Gillade du Frankie? - Inte särskilt.
- Fick du veta det du ville? - Var hittar jag Arlyn Page?
Arlyn Page är pundare. Sa han att han ordnade den där killen?
Det var Jane McKenna som ordnade honom.
- Hon är död. - Du!
- Dina band. - Toppen, snuskiga telefonsamtal.
- Varför får jag dem? - För att du har berättat det du vet.
Har vi påverkat dig lite, Klute? Bara lite? Vi stadsmänniskor?
- Synden, glittret, osedligheten? - Det är så ynkligt.
Dra åt helvete!
Jag ska säga dig en sak, Jack. Det är i klockorna jag hör rösterna.
Inte då de ringde i dag. Det var bara oväsen. Men här, i hörnet.
När klockorna kommer ner från himlen och ekona dröjer kvar.
Eller över ängarna när de hörs i stillheten. Rösterna är i dem.
Lyssna!
Hör du? 'Kära guds barn". Det var precis det du sa.
Varje halvtimme säger de: 'Var tapper, fortsätt."
Varje kvart säger de: "Jag är din hjälp."
Men när klockorna slår vid full timme säger de: "Gud bevare Frankrike."
- Det är då St. Margaret... - Tack. Tack så mycket.
Manuset, tack. Mycket intressant brytning. - Booth!
Tack.
- Vad vill du, snuten? - Jag behöver hjälp att hitta Arlyn.
- Jag har ju sagt att det inte går. - I så fall har du problem.
Okej?
- Det blir dyrt. Tid är pengar. - Jag kan betala dig 100 dollar.
- Det kan jag tjäna under lunchen. - Jag har bara 100 dollar.
Du var väldigt bra där uppe.
- Bjuder du på en kopp kaffe? - Jag bjuder på lunch om du vill.
När det passar dig. Nej, vi säger måndag kväll klockan åtta.
Måndag kväll klockan åtta, sa jag. Var inte stygg!
Han är en härlig karl.
Han spenderar en hög med pengar och rör inte ens flickorna.
Han kommer från Grosse Pointe. Har ett stort hus och tjänstefolk.
Men allt han vill göra är att städa mitt badrum.
Klockan åtta på måndag kväll. Mr Clean.
Arlyn Page, ja. Jag fick låta henne gå.
Jag kunde inte ha en tjej som var hög jämt och ständigt.
Mina kunder är fina. Hon innebar problem, och det tillåter jag inte.
"Skam den, som tänker illa därom."
- Vet du var jag kan hitta henne? - Kolla på Mama Reese's.
Om du känner dig ensam kan du alltid komma hit, Bree.
Här finns alltid ett hem till dig.
- Varför? Hon är pundare. - Hon var väl hos dig ett tag?
Inte längre. Jag försökte göra allt för henne.
Hon fick bo i min lägenhet. Vi kunde ha delat allt.
Allt. Sen sålde hon min minkpäls, den slampan!
- Vet du om någon har sett henne? - För mig kan hon lika gärna vara död.
Vem är det?
Bree Daniels.
Jag kunde inte sova. Jag trodde att jag hörde ljud.
- Får jag komma in? - Kom in.
- Jag inbillar mig säkert. - Slå dig ned.
Förlåt att jag väckte dig.
Jag tror inte att han kommer tillbaka.
Jag vill inte vara ensam nu. Får jag stanna här en stund?
- Jag kan följa dig upp, om du vill? - Jag vill helst inte vara där.
- Lägg dig här. Du kan sova här. - Var ska du sova?
Jag drar fram den där.
Lägg dig.
Tack.
God natt.
Varför?
Vad är det?
Du var fantastisk.
En riktig tiger.
Är du sur för att jag inte kom? Det gör jag aldrig med torskar.
Det är inget att skämmas för. Jag förstod att du skulle göra det.
Arlyn Page jobbade här i tre månader.
Hon kan vara glad som fick vara kvar så länge.
Någon sa att hon gick på gatan på Lexington Avenue. Kolla där.
Eller kolla med Bill Azure om du hittar honom.
Ja, hon klädde sig som du.
- Horan? Jag kastade ut henne. - Vet du vart hon tog vägen?
- De levde som djur, hon och mannen. - Bodde hon med en man?
Han var värre än horan.
Cappy?
- Arlyn Page? - Arlyn, det är Bree.
- Det är okej. - Vi fick tag i radion, Cappy.
Arlyn, det är okej.
Bree, jag väntar på någon.
Du måste hjälpa oss, vi har några frågor.
- Ser du inte att jag är hög? - Det tar bara ett par minuter.
- Jane ordnade en kille som slog mig. - Ser han er kommer han inte.
- Var det en pundare? En av de fasta? - Ja. Hur så?
Var han ofta hos henne?
- Nej, han var äldre. - Det är mycket viktigt.
- Få ut dem, Arlyn! - Jag ber er!
Det är mycket viktigt. Kan du beskriva honom?
Cappy, hör på! Gå inte! Cappy!
Spring inte, Cappy! Jag har skaffat en radio, Cappy!
- En narkoman är väl inte pålitlig? - Jo, jag tror på henne.
- Det var inte Tom Grunemann. - Okej, vad händer nu?
Tom är ändå inblandad, vare sig han skrev breven eller inte.
För att hitta honom måste jag hitta mannen som slogs.
Jag måste kontakta Arlyn Page igen och få en beskrivning.
Jag flyger tillbaka till Pennsylvania på fredag.
- Hur är det där hemma? - Jag tror att du har hemlängtan.
Jag kommer tillbaka på torsdag.
John, jag uppskattar verkligen din insats. Tack så mycket.
Jag har väldigt syndiga tankar.
Du får säkert många konstiga tankar när du sitter vid ditt skrivbord.
Du ska aldrig skämmas för det. Det är inte fel.
Får jag ta av mig tröjan?
Jag gillar att gå runt utan kläder. Folk har kläder för ofta, eller hur?
Hemma bör man kasta kläderna och hämningarna.
Vi kan bara bli lyckliga om vi släpper loss.
Bara göra det!
Jag försökta lämna världen som jag en gång kände.
Den var inte särskilt bra för mig.
Till slut såg jag hur jävlig den var.
Jag träffade människor som jag kände förut, och som jag...
Som jag tyckte om.
De var mina vänner.
På sätt och vis. Tjejer.
Och...
Det kunde ha varit jag.
Jag vet att jag inte är dum.
Jag insåg väl bara...
Att jag skiter i det.
Jag önskar att jag varken hade ansikte eller kropp.
Och lämnades i fred.
Vi brukar inte bevara ägodelar från självmordsfall i mer än ett år.
Nummer 497.
Jane McKenna.
Jag trodde att det skulle finnas mer.
Det finns en man. Han är detektiv.
Jag vet inte riktigt vad det är som händer.
Eller vad han är ute efter. Men han tog hand om mig.
Kände du dig hotad av det?
Jag vet inte. När man är van vid att vara ensam är det lite skrämmande.
Vad känner du när du är rädd?
- Vrede. - Mot vem?
- På den som får mig att känna så. - Är du arg på honom?
- Halva tiden, ja. - Vad vill du göra då?
- Manipulera honom. - Hur?
På alla sätt jag kan. Det är lätt att manipulera män.
Det var en fraktbåt som skulle in. Propellrarna fick upp henne.
Arlyn Page var antagligen ett alias.
Kan du hjälpa mig?
- Ja. Med vad? - Hjälpa mig lite, menar jag?
Jag menar...
Min flicka har dött.
Jag måste piggas upp.
- Du vet vad det betyder. - Du måste piggas upp.
- Okej? - Ja.
Är mannen äldre än Tom?
Låtsas han vara Tom och kände därför Tom?
Dödade han Jane M och Arlyn P?
Polisinspektör Trask, tack. John Klute.
Vi bör kolla upp alla som kände Tom.
Jag tror inte att Tom skrev breven. Vi bör nog kolla allt.
Vi hörs.
Och Tom?
Är du uppe?
Hur mår du?
Trask vill att du ska ringa.
Han berättade om Arlyn.
Det har säkert inget samband, men för säkerhets skull.
Säg till vart du ska gå när du går ut, lämna ett telefonnummer.
Så att jag alltid kan kontakta dig. Okej?
Visst.
- Jag mår bra. - Jag vet det.
Min kropp känner, det är det som är annorlunda.
Jag njuter av att älska med honom.
Det är nytt och förvirrande. Jag har aldrig känt det förr.
Jag önskar att jag kunde låta saker hända och njuta av det.
Så länge det varar.
Och inte tänka så mycket på det.
Men jag har hela tiden ett behov av att förstöra det. Att avsluta det.
Att gå tillbaka till det trygga, bedövade tillståndet.
Jag hoppas på ett sätt att det ska ta slut.
För... Jag hade mer kontroll förut, när jag horade.
Jag visste vad jag gjorde och ordnade allt. Nu...
Det är det konstiga, att jag inte ordnar något.
Du vet säkert hur det är, men jag har aldrig känt det förut.
Det är något nytt och märkligt.
Upplevelsen av att något går från mig till någon annan.
Utan att det blir förskönat. Han har sett mitt värsta jag.
Han har sett mig ful. Han har sett mig elak.
Han har sett mig horig. Och det verkar inte spela någon roll.
Han verkar godta mig.
Att ha sex med någon och känna så är nytt för mig.
Jag önskar att jag inte ville förstöra det.
Jag försöker hålla mig borta från det.
Ja.
Jag skulle gärna umgås med dig, men jag...
Du kan väl försöka hitta någon annan? Jag ringer om jag ändrar mig.
Du har väl inte tänkt att bli förälskad i mig?
- Kan jag hjälpa dig, sir? - Kan jag få ett par påsar?
Ge mig några av de där små tomaterna.
Okej, tack.
- Vad har du i påsen? - Va?
Vad har du i påsen?
Kan jag få en melon, tack?
Vänta.
Han har klippt sönder mina klä... Herregud.
Herregud!
Hallå?
Jag kan vara riktigt stygg. Ibland behöver jag smisk.
Jag har väldigt syndiga tankar. Jag gör allt du ber om.
Det är inget att skämmas för, det är inte fel.
Vi kan bara bli lyckliga om vi släpper loss.
Bara göra det!
Det enda jag vill att du ska göra är att njuta.
Hon minns inte.
Han kan ha gömt den i fickan. Jag har sett en sådan en gång.
Okej, jag väntar här.
Bree.
Trask och några andra poliser ska undersöka din lägenhet.
Jag vill att du stannar här i dag och i morgon.
Här är du trygg. Jag blir bara borta några minuter i morgon.
Bree.
Du har säkert varit med många kvinnor, men har du betalat för det?
Du behöver ju inte göra det. Uppenbarligen tänder det dig.
Du är inte en man som måste betala för en kvinna. Du kan få den du vill.
Det enda jag vill att du ska göra är att njuta.
Du vet att jag gör allt du ber om.
Min fantasi är gränslös, och jag dömer ingenting.
Vi undersökte 42 brev från Toms vänner.
Vi hittade bara ett som liknade det oanständiga brevet.
Det här är skrivet av Tom Grunemann. Andra marginaler och mellanrum.
- Det är mitt. - Du sa att vi skulle kolla alla.
Likadana marginaler. Han trycker hårdast med mittenfingrarna.
De yttersta tangenterna är svagare. Se vad han gör med t och h.
- Vem är det? - Peter Cable.
Men du har inget att jobba med. Inte ens en kropp.
Jag har ett viktigt möte i Chicago i kväll, John. Hur går det?
Jag tror att jag kan lösa fallet.
Jag behöver 500 dollar för att köpa Jane McKennas adressbok.
- Vad menar du? - Jag kan köpa den av en kontakt.
En liten bok som innehåller namnet på kunden som slog Bree Daniels.
Det är samme man som bröt sig in i hennes lägenhet i går.
Vi hittade sperma på hennes trosor. Blodgruppen var AB. Tom hade A.
Så det var inte Tom.
Jag tror att han dödade Arlyn Page och Jane McKenna. Han dränkte dem.
Jag tycker du ska förbereda dig för att Tom kanske är död.
Men då måste jag hitta honom. Jag behöver pengarna.
- Ska du träffa kontakten i morgon? - Ja, hos mig.
- Vilken tid? - Runt halv nio.
Jag meddelar styrelsen när jag kommer till Chicago.
De får skicka pengarna på en gång.
Tack, John. Jag hoppas att du har fel om Tom.
- Tack, sir. - Lycka till.
Jag vill inte att du gör det, Bree.
Jag flyttar bara till en väninna. Jag kan ju inte bo här.
Snälla.
- Inte med honom. - Det är en stor lägenhet.
Den är kanske inte fin, men den har många rum.
Hör på.
Vi respekterar varandra, eller hur? Jag respekterar dig.
Bree respekterar dig. Men du måste respektera henne också.
Det som är bäst för henne.
Jag måste stänga, mrs Daniels.
Lämna namn och nummer, så ringer hon upp dig.
- Det kan jag inte. - Jag måste stänga nu.
- Jag dödade nästan en person. - Doktorn vill säkert prata om det.
Jag ska be henne ringa dig så fort hon kommer hem.
- Får jag låna telefonen? - Javisst.
Är mr Goldfarb där? Mr Goldfarb Sr.
Jag måste prata med någon. Får jag komma förbi?
Om en halvtimme.
Kriminalinspektör Trask, tack.
Hej. John Klute. Han avbokade flyget.
Jag är hemma. Jag vet inte var hon är, men jag ska hitta henne.
Okej, jag meddelar om jag går ut.
- Jag har ett möte med mr Goldfarb. - Mr Goldfarb!
Mr Goldfarb!
- Hej. Vad kan jag hjälpa dig med? - Jag menade mr Goldfarb Sr.
Pappa gick för en kvart sen. Han mådde inte så bra.
- Han jobbar ihjäl sig. - Kan jag hjälpa dig?
- Det är inget viktig. - Jag menar det.
Du missar tåget, mr Goldfarb.
Lämnade han något meddelande till mig? Bree Daniels?
Jag trodde det var i morgon.
Mr Goldfarbs telefon. Ja, mamma, jag är på väg.
Jag vet att du inte vill komma in mitt i filmen. Jag kommer nu.
- Vi stänger nu, fröken. - Kan jag lämna ett meddelande?
Stackars man, han hjälper alla.
Hallå?
Hallå, det är Bree Daniels. Har doktorn hört av sig än?
Säg att jag kan nås på nummer 2461383. Jag väntar i fem minuter.
- Hur får jag tag i doktorn? - Hon har inte hört av sig än.
- Jag letar efter Bree Daniels. - Vi tar meddelanden till doktorn.
Har hon ringt? Har hon varit hos doktorn i dag?
- Hon lämnade ett nummer. - Kan jag få det?
- Det får vi tyvärr inte ge ut. - Jag är polisman. Det är viktigt.
Jag är ledsen, sir, men jag måste följa reglerna.
Ja. Jag förstår det. Ge mig bara numret.
Kan vi prata förnuftigt om det här?
Du förväntar dig säkert något märkligt uppförande.
- Tror du mig? - Ja.
Så vi kan prata?
Det är inget konstigt. Jag är mycket förmögen.
Jag måste tänka på mitt anseende.
Det vore obehagligt att kopplas samman med en viss typ av kvinna.
Du förstår säkert vad jag menar.
John Klute jobbar för mig.
Jag vet att du är hans kontakt.
Och jag vet att han försöker att få tag på Jane McKennas bok.
Jag kan erbjuda mer än han för den.
- Förstår du inte vad jag pratar om? - Jo, Jane McKennas bok.
Jag ska försöka skaffa den åt dig.
Du är rädd och du ljuger.
Nej, det gör jag inte. Jag ska försöka skaffa den åt dig.
Har Klute kommit på det här?
Är det en fälla? Klute vet allt om mig, eller hur?
Vad vet han om dig?
Då vet alla om det. Då spelar det ingen roll vad jag gör.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag är villrådig. Jag har gjort hemska saker. Dödat tre personer.
Men jag ser inte på mig själv som en hemsk man. Inte mer än andra.
Tom Grunemann upptäckte mig. Vi var här på affärsresa.
Han upptäckte mig och Jane McKenna på mitt hotellrum.
Hon var hysterisk och skrek. Jag tror att jag slog henne.
Jag minns faktiskt inte, det hände så fort.
Hon föll och slog i huvudet. Det var då Tom kom in i rummet.
Han hörde väl att hon skrek.
Jag förstod inte varför hon gjorde det. Hon hade aldrig skrikit förut.
Det var avsmaken och föraktet som jag såg i hans ansikte.
Och vissheten om att han skulle använda det mot mig, i företaget.
Jag försökte att stå emot så länge jag kunde. Förstår du?
Du vill väl bara att jag ska fortsätta prata, eller hur?
Nej då. Jag förstår, det gör jag.
Det gör ni allihop.
Ni får en man att tro att han är accepterad.
Det är bara en lek för er.
Ni är uppenbarligen för lata för att göra något meningsfullt.
Så ni livnär er på andras sexuella fantasier.
Det är säkert ingen överraskning för dig-
- att det finns sidor hos alla man helst borde lämna i fred.
Små perversiteter och svagheter som aldrig borde avslöjas.
Men det är väl det ni lever på, mannens svagheter?
Jag var inte medveten om mina, förrän ni lockade fram dem.
- Hur långt från stan är vi? - Omkring 8 km utanför New York.
Har du något emot att jag dämpar belysningen?
Nej då, gör som du vill. Släck lampan, om du vill.
Jag heter Peter Cable. Jag jobbar för Tole American Corporation.
Vi finns i Pennsylvania och New York.
Jag skulle inte berätta det här om jag inte hade ärliga avsikter.
- Du ser bekant ut. - Hur då?
Jag vet inte. Ditt ansikte är bekant.
Jag måste erkänna något. Vi har träffats förut. För två år sen.
Jag har undrat hur det har gått med Arlyn Page, och här är du.
Ja, jag minns.
Jag måste bort härifrån. Jag kan inte...
Jag minns dig. Jag minns dig. Du misshandlade mig!
Det är okej. Jag flippade bara ut lite.
- Jag lovar att köra hem dig efteråt. - Okej.
Berätta vad du tycker om, och sen...
Jag vill bara vara med dig. Jag har letat efter dig i två år.
- Varför? - Det är min ensak.
Du gav mig mycket glädje. Du hade något som andra i ditt yrke saknar.
- Jag ska inte skada dig fysiskt. - Det är okej.
- Nej, det är det inte. Det vet du. - Jo, men du måste berätta och...
Om det är det du vill, så är det okej.
Arlyn, lägg dig till rätta i sängen.
Jag ska inte binda fast dig. Lägg dig bara på sängen.
Slappna av. Inget kommer att hända.
Inget kommer att hända.
Okej.
- Ska inte du också lägga dig? - Jag har det bra som det är.
Lägg ner huvudet, bara.
Du har vackert, blont hår.
Vrid på huvudet.
Så där.
Jag har förklarat vad jag måste göra, och jag tror att han förstår.
Det hade aldrig gått. Vi är så olika.
Jag känner mig själv tillräckligt mycket för att veta-
- att jag inte klarar av att bilda familj med någon i Tuscarora.
Stoppa strumpor och sånt. Jag hade blivit galen.
Jag vet inte vad jag känner för honom. Det är så svårt att säga.
Jag kommer att sakna honom.
Bree Daniels.
Hur är det med Roy?
Jag reser bort nu. Jag tror inte att jag kommer tillbaka.
Så snällt av dig. Tack så mycket.
Jag vet inte vad som kommer att hända. Jag kan inte stanna här.
Jag kanske kommer tillbaka.
Du ser mig säkert nästa vecka.